Науковий вісник льотної академії. Серія: Педагогічні науки.
Науковий вісник льотної академії. Серія: Педагогічні науки. Scientific Bulletin of Flight Academy. Section of Pedagogical Sciences публікує наукові розвідки з теоретичних та прикладних аспектів наук про освіту та професійну освіту (за спеціалізаціями) з метою їх впровадження у сучасний науково-освітній простір. ISSN 2522-1477 На підставі наказу Міністерства освіти і науки України № 641 від 28.04.2025 р. журнал внесено до Переліку наукових фахових видань України (категорія Б), галузь знань А Освіта (спеціальності А1 Освітні науки, А5 Професійна освіта (за спеціалізаціями). Свідоцтво про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації КВ № 22644-12544Р від 26.04.2017 року Міністерства юстиції України Засновник вісника: Українська державна льотна академія Всім статтям присвоюється унікальний номер DOI із префіксом 10.33251. Періодичність: 2 рази на рік. Мови журналу: українська, англійська. Сфера розповсюдження: загальнодержавна.
ЦАРЬОВА Людмила Василівна, МУРАВСЬКА Світлана Миколаївна МЕТАКОГНІТИВНА ІНСТРУКЦІЯ ДО СЛУХАННЯ ДЛЯ РОЗВИТКУПРОФЕСІЙНОЇ КОМУНІКАТИВНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІМАЙБУТНІХ МЕНЕДЖЕРІВ МІЖНАРОДНИХ АВІАПЕРЕВЕЗЕНЬ
Анотація. Для здобувачів вищої освіти важливо бути обізнаними щодо того, як впливати на своє мислення, психологічні реакції та навчання. У цьому може допомогти метакогніція, її стратегії та інструкції. Таким чином, здобувач вищої освіти повинен мати метакогнитивні навички, що формуються переважно у соціальному середовищі, проте значно залежать від психологічних рис особистості. Низка досліджень доводить, що творче та ефективне застосування метакогнітивних інструкцій здобувачами вищої освіти допомагає їм досягати значних успіхів у вивченні англійської мови професійного спрямування. При вивченні іноземної мови обізнаність на метакогнітивні знання, стратегії, інструкції є критичними для ефективності засвоєння мови. Самооцінка та саморегуляція студентів поступово зростає завдяки комплексному застосуванню усього спектру засобів метакогніції. Разом з колективним досвідом відбувається автоматизація і вдосконалення використання метакогнітивних інструкцій, що значно впливає на загальну успішність процесу навчання, зокрема навчання слухати англомовні повідомлення професійної тематики. Метакогнітивні інструкції спонукають здобувачів вищої освіти добирати найефективніші підходи до планування процедури слухання, контролю та оцінки результатів з подальшим аналізом і вибором успішних підходів до аудіювання. Завдання викладача полягає у тому, щоб довести до відома студентів інформацію стосовно всього спектру метакогнітивних інструкцій, стратегій та підходів, акцентуючи увагу на метатакогнітивних знаннях (врахуванні особливостей особистості, постановці завдань, виборі стратегій для їх досягнення) й стратегічних підходах (планування, моніторинг, оцінювання). Орієнтація на ефективний результат навчання слуханню передбачає інтеграцію зазначених елементів в освітній процес. Наприклад, рефлексія після прослуховування розвиває розумову діяльність студентів під час сприйняття іншомовного повідомлення і підвищує мотивацію стосовно вибору більш ефективних метакогнітивних інструкцій та стратегій. Застосування метакогнітивних інструкцій щодо слухання на регулярній основі сприятиме розвитку творчості та самостійності здобувачів вищої освіти у процесі вивчення англійської мови професійного спрямування. На перший погляд, прості метакогнітивні інструкції в процесі комплексного застосування дають вражаючий результат. Варіативність та повторюваність інструкцій формує метакогнітивне мислення, розвиває професійну комунікативну компетентність майбутніх менеджерів міжнародних авіаперевезень.
навички розуміння на слух, професійна компетентність, комунікативна компетентність, метакогнітивні інструкції, метакогнітивні знання, майбутні менеджери міжнародних авіаперевезень, навчальний процес, колективні завдання, англійська мова професійного спрямування
Авторське право (c) 2025 Науковий вісник льотної академії. Серія: Педагогічні науки.
ЛОМАКІНА Марина Євгеніївна, ЗЕЛЕНСЬКА Лілія Михайлівна, ТИМЧЕНКО Світлана Василівна РОЗВИТОК НАВИЧОК АУДІЮВАННЯ АНГЛІЙСЬКОЮ МОВОЮ У МАЙБУТНІХЮРИСТІВ ЯК ЧАСТИНА ПРОФЕСІЙНОЇ ІНОЗЕМНОЇ МОВНОЇ ОСВІТИ
Анотація. Метою даної статті є дослідження ефективних стратегій розвитку навичок англомовного аудіювання у студентів-юристів в рамках їх професійної підготовки з іноземної мови та визначення педагогічних умов, які полегшують розуміння автентичного юридичного аудіоконтенту. Методологія дослідження спирається на комплексний підхід, який поєднує аналіз сучасних педагогічних практик, розробку спеціалізованих навчальних ресурсів, впровадження інноваційних цифрових технологій в освітній процес. Методологічна основа базується на комунікативному, компетентнісному, орієнтованому на завдання та міждисциплінарному підходах. У дослідженні були застосовані цифрові платформи та інструменти, такі як Moodle, TED-Ed, Edpuzzle і BBC Learning English. У статті висвітлено педагогічні умови, які сприяють системному формуванню компетентності слухання у майбутніх юристів. Наукова новизна дослідження полягає у вдосконаленні методології розвитку навичок аудіювання шляхом інтеграції автентичних юридичних аудіоматеріалів (включаючи інтервю з практикуючими юристами, судові дебати, юридичні подкасти) у навчальний процес. Запропоновано методологічну модель, яка враховує особливості юридичної термінології, дискурсу, професійної стилістики. Висновки. Набуття навичок слухання англійської мови є важливою складовою професійної підготовки іноземних мов для студентів-юристів. Систематичне використання автентичних правових аудіоресурсів підвищує мотивацію студентів, зміцнює професійно орієнтовану іншомовну компетенцію, забезпечує ефективну підготовку до професійного спілкування в міжнародно-правовій сфері.
наукове середовище, авіаційна сфера, автентичні юридичні матеріали, англійська мова професійного спрямування, майбутні юристи, професійна підготовка іноземних мов, навички аудіювання, комунікативна компетентність, авіаційний вищий навчальний заклад, слухова компетентність, правовий дискурс, інноваційні освітні технології
Зеленська Лілія Михайлівна, Мартиненко Надія Олександрівна, Тимченко Світлана Василівна ФОРМУВАННЯ SOFT SKILLS МАЙБУТНІХ АВІАФАХІВЦІВ В ІНШОМОВНІЙ ПРОФЕСІЙНІЙ ПІДГОТОВЦІ
Анотація. Дослідження присвячене проблемі формування soft skills майбутніх авіафахівців у процесі навчання англійської мови професійного спрямування. На основі результатів аналізу наукових публікацій доведено, що в умовах сучасного ринку праці здатність до комунікації, розв'язання проблем та прийняття рішень, критичне мислення, мобільність, особистісний творчий потенціал, гнучкість до адаптації умов життя є запорукою конкурентоспроможності майбутніх фахівців. На сьогодні це справжній виклик для вищої освіти, оскільки навчальні програми (курси) з англійської мови для спеціальних цілей повинні включати крім лінгвістичного компоненту, навчання ряду soft skills, щоб відповідати визначеним потребам здобувачам вищої освіти для кожного конкретного освітнього контексту. Здійснено теоретичний аналіз сутності поняття «soft skills» та обґрунтовано актуальність опанування авіаційними фахівцями soft skills, необхідних для їхньої майбутньої професійної діяльності. Після проведеного аналізу поняття «soft skills» наявних класифікацій та вітчизняних законодавчих документів щодо розвитку soft skills випускників закладів вищої освіти як ключових для адаптації у швидкозмінних умовах, виокремлено soft skills, якими повинні володіти майбутні фахівці авіаційних спеціальностей у процесі іншомовної професійної підготовки. З’ясовано, що для ефективного формування soft skills у межах навчальної дисципліни «Англійська мова професійного спрямування» майбутнім авіафахівцям необхідно пропонувати спеціально розроблені комплекси комунікативно спрямованих вправ та інші види іншомовної комунікативної діяльності, ігрові технології чи активні методи навчання. Тож перспективними напрямами подальшої роботи визначено розробку та використання комунікативно спрямованих видів іншомовної навчальної діяльності, які будуть сприяти підвищенню рівня soft skills майбутніх фахівців авіаційних спеціальностей.
авіафахівець, англійська мова для спеціальних цілей, ншомовна професійна підготовка, комунікація, «soft skills» («гнучкі» навички)
ЯКУНІНА Ірина Леонідівна, ЛЯШУК Роман Васильович, ПОЦІЛУЙКО Тетяна Анатоліївна ІННОВАЦІЙНИЙ РОЗВИТОК РОБОТОТЕХНІКИ ЯК ЗАСІБМІЖДИСЦИПЛІНАРНОЇ ІНТЕГРАЦІЇ У ВИЩІЙ ОСВІТІ
Анотація. У статті здійснено комплексний аналіз інноваційних напрямів розвитку робототехніки у світі та в Україні з урахуванням сучасних глобальних і національних викликів. Особлива увага приділяється застосуванню робототехніки в авіаційній галузі та інтеграції її у вищу освіту, зокрема у процес підготовки майбутніх авіаційних спеціалістів. Розглянуто ключові напрями розвитку, серед яких інтеграція штучного інтелекту в автономні системи, використання колаборативних і гуманоїдних роботів у технічному обслуговуванні авіації, екологічні та енергоефективні інновації, а також масштабування роїв безпілотних літальних апаратів і наземних роботизованих платформ. Показано, що робототехніка виступає не лише навчальним інструментом, а й засобом міждисциплінарної інтеграції, який об’єднує інженерію, інформаційні технології, природничі та гуманітарні науки. Завдяки цьому формується нова парадигма підготовки фахівців, орієнтована на роботу з автономними системами, безпілотними авіаційними комплексами та інтелектуальними комплексами управління. У статті наголошується на особливому значенні робототехніки для України в умовах війни, коли її розвиток стає не лише технологічним, а й оборонним пріоритетом. Зроблено висновок, що впровадження інноваційної робототехніки у вищу авіаційну освіту забезпечує студентів не лише технічними знаннями, а й компетентностями стратегічного мислення, управління складними мережевими системами та екологічної відповідальності. Це створює передумови для підготовки конкурентоспроможних кадрів, здатних забезпечити стійкий розвиток авіаційної галузі та зміцнення національної безпеки України у глобальному вимірі.
робототехніка, штучний інтелект, автономні системи, безпілотні авіаційні комплекси, рої дронів, авіаційна освіта в Україні, інновації
ТЕРНАВСЬКА Тетяна Анатоліївна ПРОФЕСІЙНІ КОМПЕТЕНТНОСТІ ЯК ПЕРЕДУМОВА ГОТОВНОСТІ ДОСАМООРГАНІЗАЦІЇ ВИКЛАДАЧА ЗАКЛАДУ ВИЩОЇ ОСВІТИ
Анотація. Стаття присвячена аналізу теоретичних та нормативних підходів характеристики професійних компетентностей у розрізі готовності до самоорганізації викладача закладу вищої освіти. До наукової розвідки було застосовано теоретичні методи дослідження науково-педагогічної, нормативно-правової літератури освітньої галузі. Проаналізовано й презентовано основні положення щодо трудових функцій, професійної компетентності та шляхів підвищення кваліфікації на основі тлумачень Законів України «Про освіту», «Про вищу освіту» і Професійного стандарту «Викладач закладу вищої освіти». Детально проаналізовано трудові функції та відповідні професійні компетентності викладача закладу вищої освіти. Зазначено, що сукупність професійних компетентностей, досвіду та особистісних якостей, які необхідні для ефективного виконання трудових функцій, стають основою для готовності до самоорганізації викладача закладу вищої освіти. Відповідність ефективності трудових функцій та компетентностей викладача закладу вищої освіти встановлюють професійні стандарти, які орієнтують на вимоги до фахівця і якісних показників його педагогічної/науково-педагогічної діяльності. Здійснений аналіз теоретичних та нормативних підходів до характеристики професійних компетентностей у розрізі готовності до самоорганізації викладача закладу вищої освіти дав можливість визначити професійні компетентності як сформовану сукупність професійних і спеціальних (галузевих) знань, прийомів, раціональної організації індивідуальної професійної діяльності, яка реалізується у здатності й ефективності реалізації виконання завдань професійного характеру. Актуалізовано, що готовність до самоорганізації викладача закладу вищої освіти передбачає компіляцію та динамічну взаємодію якостей особистості професіонала освітньої галузі, що стає основою для визначення його внутрішніх спонукань й потенціалу щодо ефективної особистісної/професійної самооорганізації.
професійні компетентності, готовність до самоорганізації, трудові функції, професійна самореалізація, підвищення професійної кваліфікації, викладач закладу вищої освіти
СУРКОВА Катерина Вікторівна, ДОЛГОЄРОВА Катерина Валеріївна, КУКЛА Олександр Сергійович РОЗРОБКА РОБОЧОЇ КНИЖКИ З ТРЕНАЖЕРНОЇ ТА ЛЬОТНОЇ ПІДГОТОВКИДИСТАНЦІЙНОГО ПІЛОТА БЕЗПІЛОТНОГО ПОВІТРЯНОГО СУДНА
Анотація. У статті розглядаються теоретичні та практичні аспекти створення робочої книжки з тренажерної та льотної підготовки дистанційних пілотів безпілотних повітряних суден. Актуальність дослідження зумовлена стрімким розвитком технологій безпілотної авіації та зростанням потреби у фахівцях, здатних ефективно та безпечно виконувати польоти в різних умовах експлуатації. Запропоновано структуру та зміст робочої книжки як комплексного дидактичного засобу, що сприяє систематизації навчальних досягнень, забезпечує контроль рівня сформованості професійних компетентностей та підвищує ефективність освітнього процесу. Визначено основні функції робочої книжки: облікова, контрольна, методична, мотиваційна. Аналіз і систематизація нормативної і наукової літератури з тематики дослідження, результатів опитування експертів дозволив розробити структуру і визначити основні функції робочої книжки з тренажерної та льотної підготовки дистанційного пілота безпілотного повітряного судна. Робоча книжка структурована на п’ять розділів: загальні відомості про здобувача вищої освіти, який проходить практичну підготовку; тренажерна підготовка дистанційних пілотів; допуски дистанційного пілота до керування безпілотним повітряним судном; льотна підготовка; авіаційні події, інциденти та зауваження під час льотної підготовки. Тобто, запропонована структура та зміст робочої книжки інтегрує важливі етапи підготовки дистанційних пілотів і відповідає вимогам освітнього та професійного стандарту. Авторами зазначено, що сфера безплотних технологій є дуже динамічною в своєму розвитку, зрозумілі і зміни в стандартах і, відповідно, зміни в розробленому документі, також корегування структури і змісту розділів робочої книжки можливе і під час використання в процесі професійної підготовки. Використання робочої книжки сприятиме стандартизації та підвищенню якості підготовки дистанційних пілотів. На даний час використовується друкований варіант робочої книжки., планується створення електронної версії робочої книжки (MS Excel) для інтеграції у навчальні інформаційні системи, це є актуальним для дистанційної форми навчання.
дистанційні пілоти, безпілотні повітряні судна, тренажерна підготовка, льотна підготовка, робоча книжка
РУДНИЦЬКА-ЮРІЙЧУК Ірина Романівна ВИКЛИКИ ТА ПРОБЛЕМИ ДОШКІЛЬНОЇ ОСВІТИ:УКРАЇНСЬКИЙ КОНТЕКСТ
Анотація. У статті здійснено ґрунтовний аналіз сучасних викликів та проблем, що постають перед системою дошкільної освіти України в умовах суспільних трансформацій, воєнних реалій та інтеграції до європейського освітнього простору. Дошкільна освіта розглядається як фундаментальна ланка безперервної освіти, що визначає базові напрями особистісного розвитку дитини, формує готовність до подальшого навчання та соціалізації. У роботі детально охарактеризовано низку ключових проблем: кадрову нестачу та старіння педагогічних кадрів, низький рівень матеріального стимулювання працівників, відсутність достатньої кількості фахівців для реалізації інклюзивної освіти, а також обмежене матеріально-технічне забезпечення закладів дошкільної освіти. Особлива увага приділяється аналізу інклюзивного компоненту, який є одним із найдинамічніших напрямів розвитку дошкілля в Україні. Розкрито також проблему недостатньої участі батьків у освітньому процесі, що знижує ефективність виховного впливу та може негативно позначатися на емоційній стабільності та адаптації дітей у дошкільному середовищі. У статті розглянуто необхідність упровадження інноваційних педагогічних методик, інтерактивних форм навчання, цифрових технологій і сучасних мультимедійних ресурсів, здатних підвищити якість освітнього процесу та стимулювати розвиток креативності, комунікативних навичок і критичного мислення у дітей. Підкреслюється важливість створення психологічно безпечного та комфортного середовища, яке забезпечує емоційний добробут дитини й сприяє формуванню її позитивної мотивації до пізнання. Зроблено висновок, що ефективний розвиток системи дошкільної освіти в Україні вимагає комплексного підходу, що охоплює реформування системи оплати праці педагогічних працівників, оновлення матеріально-технічної бази, забезпечення підготовки фахівців з інклюзивної освіти, розширення партнерської взаємодії з батьками та впровадження сучасних освітніх технологій. Системне вирішення означених проблем дозволить не лише підвищити якість дошкільної освіти, але й забезпечити її доступність, інклюзивність та відповідність актуальним потребам українського суспільства та міжнародним стандартам.
виклики, дошкільна освіта, інклюзивність, інноваційні методики, кадрове забезпечення, матеріально-технічна база, проблеми, Україна
РАДУЛ Сергій Григорович ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ДОСВІД ПРОФЕСІЙНОЇ САМОРЕАЛІЗАЦІЇ МАЙБУТНІХАВІАЦІЙНИХ ФАХІВЦІВ У ПРОФЕСІЙНІЙ ПІДГОТОВЦІ
Анотація. У статті проаналізовано європейський досвід професійної самореалізації майбутніх авіаційних фахівців у процесі фахової підготовки. Актуальність теми зумовлена зростанням вимог до авіаційної галузі, що визначаються стратегічними документами Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO) та Європейської авіаційної агенції (EASA), а також сучасними тенденціями цифрової трансформації, переходу до «зелених технологій», забезпечення сталого розвитку та безпеки польотів. Обґрунтовано необхідність формування у здобувачів вищої авіаційної освіти здатності до самостійного прийняття рішень, критичного мислення, інноваційної діяльності, міжкультурної комунікації та безперервного професійного розвитку, як умова їхньої успішної професійної самореалізації. На основі аналізу стратегічних документів, нормативних актів та освітніх програм провідних університетів Європи визначено тенденції модернізації професійної підготовки майбутніх авіаційних фахівців. Особливу увагу приділено впровадженню компетентнісного підходу, інтеграції теоретичного та практичного складників, розвитку дослідницьких і комунікативних навичок здобувачів освіти. Висвітлено досвід європейських університетів, що реалізують комплексні освітні програми, зорієнтовані на розвиток фахових компетентностей, професійної самореалізації та здатності до інновацій. Проаналізовано зміст освітніх компонентів, які формують критичне мислення, розвивають комунікативні навички, міжкультурну компетентність і здатності до професійного самоствердження. Доведено, що успішна професійна самореалізація майбутніх авіаційних фахівців забезпечується поєднанням інноваційних методів навчання, активної участі студентів у міжнародних освітніх і наукових проектах, організації стажувань у провідних авіакомпаніях та аеропортах. Узагальнення європейського досвіду дозволяє визначити напрями модернізації вітчизняної авіаційної освіти для впровадження науково-методичної системи професійної самореалізації майбутніх авіаційних фахівців.
європейський досвід, авіаційна освіта, фахова підготовка, авіаційні фахівці, професійна самореалізація
ЛІШТАБА Тетяна Василівна, ПАНЧЕНКО Володимир Анатолійович НАУКОВА КОМУНІКАЦІЯ В СИСТЕМІ САМОМЕНЕДЖМЕНТУЗДОБУВАЧА ВИЩОЇ ОСВІТИ
Анотація. У статті проаналізовано роль критичного мислення у формуванні наукової комунікації здобувачів вищої освіти та визначено вплив самоменеджменту на цей процес. Критичне мислення розглядається як когнітивна основа наукової комунікації, що забезпечує здатність аналізувати, оцінювати й синтезувати інформацію, формулювати аргументовані висновки та уникати логічних помилок. Висвітлено теоретичні підходи до визначення критичного мислення, зокрема в працях західних і українських дослідників, які акцентують увагу на його аналітичних, рефлексивних та комунікативних компонентах. Наголошено на значущості інтеграції критичного мислення та навичок самоменеджменту, що охоплюють планування, організацію часу й ресурсів, самоконтроль та рефлексію. Така інтеграція сприяє підвищення ефективності академічного письма, підготовки публікацій і презентацій. Показано, що розвиток цих компетентностей забезпечує дотримання академічної доброчесності, формування індивідуального наукового стилю, міждисциплінарну відкритість і здатність до конструктивного наукового діалогу. Окреслено педагогічні умови формування критичного мислення та наукової комунікації, які передбачають проблемно-дослідницьку спрямованість навчання та когнітивну активність студентів. Ефективне управління власною навчальною діяльністю через самоменеджмент сприяє системності, цілеспрямованості й результативності комунікації, забезпечує якісне опрацювання інформаційних ресурсів і створення змістовних наукових текстів. Здобувачі мають змогу самостійно оцінювати рівень власних знань та вмінь, обирати оптимальні методи роботи з інформацією для досягнення наукових цілей. Такий підхід формує професійну самостійність, уміння приймати зважені рішення та ефективно взаємодіяти в академічному середовищі.
наукова комунікація, критичне мислення, самоменеджмент, академічне мовлення, освітня компетентність, здобувач вищої освіти, професійна підготовка
САРКІСОВА Олена Миколаївна, ЛЕФТОР Вадим Васильович ОРГАНІЗАЦІЯ РОБОТИ ГУРТКІВ ТА СЕКЦІЙ АЕРОКОСМІЧНОГОСПРЯМУВАННЯ: ВИКЛИКИ СЬОГОДЕННЯ ТА ШЛЯХИ ЇХ ВИРІШЕННЯ
Анотація. У статті досліджено сучасний стан та проблеми організації роботи гуртків і секцій аерокосмічного спрямування в Україні. Наголошено на ключовій ролі таких об’єднань у професійній орієнтації молоді та формуванні кадрового потенціалу авіаційно-космічної галузі. Визначено основні виклики, з якими стикається система позашкільної та університетської освіти: обмеження безпосередніх спостережень небесних тіл через воєнний стан, світлове забруднення та погодні умови; моральне та технічне старіння матеріально-технічної бази; наслідки пандемії та війни, що перевели значну частину занять у дистанційний формат; демографічні чинники, які зменшують кількість учасників гуртків. Запропоновано шляхи подолання цих проблем. Зокрема, розглянуто використання альтернативних методів спостережень, таких як реєстрація метеорних відлунь у радіодіапазоні та соларографія, які доступні за будь-яких умов. Акцентовано на доцільності інтеграції STEM-лабораторій у роботу гуртків з метою автоматизації спостережень і залучення учнів до науково-дослідної діяльності. Значна увага приділена міжнародним практикам: показано ефективність участі молоді у проєктах громадянської науки на платформі Zooniverse, що сприяє інтеграції у світову наукову спільноту та підвищує результативність конкурсних робіт. Проаналізовано проблеми науково-дискусійних гуртків у закладах вищої освіти, зокрема різнорівневу підготовку студентів, складність вузькоспеціалізованих тем і невідповідність формату роботи очікуванням сучасної молоді. Запропоновано напрями модернізації: адаптацію тематик, впровадження інтерактивних та практико-орієнтованих форм, використання цифрових інструментів і залучення студентів до міжнародних освітньо-наукових ініціатив.
авіація, аерофізика, астрономія, космічні дослідження, науково-дискусійний гурток, обдарована молодь, позашкільна освіта, секція
КУЗЮТІЧЕВ Сергій Геннадійович ОРГАНІЗАЦІЙНО-МЕТОДИЧНА ТЕХНОЛОГІЯ САМОРЕАЛІЗАЦІЇ МАЙБУТНІХВИКЛАДАЧІВ ВИЩОЇ ШКОЛИ В УМОВАХ ДИСТАНЦІЙНОГО НАВЧАННЯ
Анотація. У статті презентовано організаційно-методичну технологію підготовки до професійної самореалізації майбутніх викладачів вищої школи в умовах дистанційного навчання. Обґрунтовано тривимірну модель самореалізації, яка охоплює: професійно-цифрові компетентності (володіння освітніми технологіями, цифровий педагогічний дизайн, онлайн-оцінювання, модерація взаємодії, етика та безпека); емоційно‑соціальне ставлення (емоційна стабільність, емпатія, конструктивний зворотний зв’язок, комунікативний імідж, академічна етика); прагнення до самовдосконалення (мотивація, рефлексія, індивідуальна освітня траєкторія, самоорганізація, перенесення інновацій у курс). Кожна складова операціоналізована через конкретні фактори впливу та інструменти оцінювання (самозвітні опитувальники, експертні карти спостереження занять/записів, чек-листи якості LMS‑курсу, аналіз цифрових артефактів, рефлексивні журнали, портфоліо сертифікацій). Запропоновано рубрикування (шкала 0–3) та інтегральну інтерпретацію за складовими, що дозволяє моніторити динаміку сформованості самореалізації у здобувачів другого (магістерського) рівня. Показано узгодженість моделі з організаційними та методичними умовами підготовки у закладі вищої освіти: інституційні політики розвитку цифрових компетентностей і академічної доброчесності; стандарти якості дистанційного курсу (структура, результати навчання, регулярний формувальний зворотний зв’язок); менторські/інтервізійні формати; аналітика LMS; інклюзивний дизайн (UDL). Емпіричні відповіді магістрів (суб’єктивна готовність до цифрових технологій, запит на безперервне навчання, труднощі з проектуванням оцінювання та підтриманням взаємодії, потреба в рефлексії) зіставлено з відповідними педагогічними рішеннями: практикоорієнтовані тренінги з цифрового педагогічного дизайну; індивідуальні освітні траєкторії; гейміфікація та активні методи; структуровані курси з прозорими рубриками; рефлексивні практики (щоденник, інтервізія, менторство). Підкреслено, що професійна самореалізація викладача в добу цифрової трансформації є системною характеристикою освітнього середовища, яка виникає на перетині інституційних політик, методичних рішень і особистісно‑професійних ресурсів педагога. Практична значущість технології полягає у можливості її безпосереднього застосування в аспірантурі та програмах підвищення кваліфікації як дорожньої карти для побудови індивідуальних освітніх траєкторій, стандартизації дистанційних курсів та розбудови інклюзивного, етично вмотивованого цифрового середовища.
самореалізація викладача; дистанційне навчання; цифрові компетентності; емоційна стабільність; комунікативний імідж; рефлексія; індивідуальна освітня траєкторія; самоорганізація; методичні умови; організаційні умови
КРАВЦОВ Віталій Олександрович, МИХАЙЛІЧЕНКО Ігор Володимирович МЕТОДОЛОГІЧНА КУЛЬТУРА ЯК ХАРАКТЕРИСТИКА ПРОФЕСІЙНОЇКУЛЬТУРИ МАЙБУТНІХ ФАХІВЦІВ АВІАЦІЙНОЇ ГАЛУЗІ
Анотація. У статті обґрунтовано теоретичні засади інтерпретації сутності та змісту професійної та методологічної культури майбутніх фахівців авіаційної галузі. Акцентовано увагу на сучасних суспільних та професійних вимогах до професійної підготовки майбутніх авіаційних фахівців. Досліджено аспекти реалізації в освітньому процесі культурологічного підходу як такого, що визначає освіту як процес неперервного входження особистості в поле культури та формування її як суб’єкта культури, передбачає врахування культурного контексту у вихованні та навчанні, сприяє гуманізації та гуманітаризації освіти, забезпечує її відповідність сучасним соціокультурним умовам. Визначено, що професійна культура майбутнього фахівця авіації є складовою його загальної культури, складним утворенням у цілісній професійній структурі особистості, що характеризує всю сукупність відносин у сфері професії та відповідний розвиток індивідуальних професійно значущих здібностей, розумових, комунікативних, психологічних та фізичних якостей, ціннісно-мотиваційної сфери, забезпечує високу якість і позитивне ставлення до професійної діяльності. Досліджено змістовні характеристики професійної культури майбутніх фахівців авіації, обґрунтовано її взаємозв’язок із методологічною культурою. Обґрунтовано розуміння методологічної культури майбутнього фахівця авіаційної галузі як цілісного багаторівневого і багатокомпонентного утворення у структурі його особистості, що входить до змісту професійної культури, містить філософію професійної діяльності, методологічні знання, володіння методами і методологією наукового пізнання, розумову діяльність в режимі методологічної рефлексії, розвинуті здібності критичного аналізу навколишньої дійсності, систему інтеріоризованих професійних та загальнолюдських цінностей, котрі визначають професійну свідомість і детерміновані властивостями інтегральної індивідуальності. Проаналізовано змістовні зв’язки між професійною та методологічною культурою на основі структурного, діяльнісного, аксіологічного підходів. Відзначено важливу роль рефлексивного компонента методологічної культури у процесі професійної підготовки майбутніх фахівців авіації.
професійна культура, методологічна культура, майбутні фахівці авіаційної галузі, професійна підготовка, культура, методологія, культурологічний підхід
ЗАХАРОВА Оксана Віталіївна, ДАРІЄНКО Андрій Валерійович КЛЮЧОВІ АСПЕКТИ ФОРМУВАННЯ ПРОФЕСІЙНОЇ ПОЗИЦІЇМАЙБУТНЬОГО ФАХІВЦЯ У ПРОЦЕСІ НАВЧАННЯ
Анотація. Стаття присвячена аналізу ключових аспектів формування професійної позиції майбутнього фахівця. Актуалізовано протиріччя між соціальною роллю, що має виконувати майбутній фахівець згідно свого професійного статусу, та реальною професійною позицією майбутніх фахівців. Зазначено, що значення соціальної ролі та статусу фахівця створюють передумови щодо комплексного дослідження шляхів формування професійної позиції майбутнього фахівця у процесі навчання у закладі вищої освіти. Проаналізовано категорію «професійна позиція особистості» як багатокомпонентну систему, що містить ключові характеристики даної категорії з огляду на педагогічні, психологічні, філософські, соціологічні та андрагогічні аспекти. Презентовано аналіз наукових доробок класичних науковців (К. Альбуханова-Славська О. Баранова, Б. Братусь, М. Дементьєва, О Літовка, Г. Холодов) щодо висвітлення різних аспектів професійної позиції як інтегративної характеристики розвитку особистості. Разом з тим приведено теоретичний аналіз у розрізі сучасного наукового дискурсу, де сучасні дослідники професійну позицію розглядають як обов’язковий складник професійної компетентності та професійної культури (С. Вершловський, І. Колеснікова, К. Ваганова, Н. Кузьміна, В. Семиченко та ін.). Узагальнено, що сукупність усвідомлених соціальних духовних і професійних цінностей, позитивна професійна діяльність, готовність до особистого творчого внеску у свою професійну галузь, почуття відповідальності та бажання неперервного саморозвитку та самореалізації окреслюють один із важливих аспектів у формуванні професійної позиції – ціннісне ставлення. Актуалізовано професійну позицію як результат професійного зростання, який має ґрунтуватися на якісній формальній освіті, компетентностях, перейнятих у майстрів-фахівців, творчого перетворення та створення оригінального та унікального продукту діяльності, реалізації, відстоюванні та презентації власних інноваційних розробок. Професійна позиція, орієнтована на постійне особистісне та професійне зростання, завжди буде якісним показником ефективного освітнього процесу.
професійна позиція, професійне зростання, самореалізація, саморрганізація. майбутній фахівець, заклад вищої освіти
ЖУРАТ Юлія Василівна ФОРМУВАННЯ ПЕДАГОГІЧНОЇ МАЙСТЕРНОСТІ У ДОШКІЛЬНІЙ ОСВІТІ:КЛЮЧОВІ ФАКТОРИ ТА УМОВИ РОЗВИТКУ
Анотація. Педагогічна майстерність вихователя дошкільного закладу є ключовим чинником ефективної професійної діяльності та забезпечення високої якості дошкільної освіти. Високий рівень майстерності сприяє ефективній організації навчально-виховного процесу та створенню сприятливого психологічного середовища для дітей. Професійний вихователь повинен володіти знаннями з педагогіки та психології, вміти планувати й проводити заняття з урахуванням індивідуальних особливостей дітей, демонструвати емоційну стійкість та здатність до саморефлексії. У статті проаналізовано сучасні дослідження щодо формування педагогічної майстерності, зокрема робіт І. Зязюна, О. Лавріненка, Н. Тарасевич та В. Семиченка. Виділено ключові чинники професійного розвитку вихователя: професійна підготовка у закладах вищої освіти, практика, безперервне самовдосконалення, самостійна педагогічна діяльність, підвищення кваліфікації та обмін досвідом з колегами. Також визначено важливість особистісних якостей вихователя, таких як емпатія, терплячість, відповідальність, а також педагогічної техніки, що включає вербальні та невербальні засоби комунікації та здатність до саморегуляції. Значну роль відіграє професійне середовище, підтримка колег, обмін досвідом, особистий і життєвий досвід вихователя, а також профілактика професійного вигорання та розвиток емоційної стійкості. Узагальнюючи, формування педагогічної майстерності є складним і багатогранним процесом, що потребує систематичного вдосконалення, безперервного професійного розвитку та розвитку особистісних якостей вихователя для забезпечення високої якості дошкільної освіти.
педагогічна майстерність, дошкільна освіта, умови розвитку, вихователь, професійна діяльність
ДЕМЧЕНКО Інга Володимирівна ОРГАНІЗАЦІЯ САМОСТІЙНОЇ РОБОТИ МАГІСТРІВ АВІАЦІЙНОЇ ГАЛУЗІУ ПРОЦЕСІ ВИВЧЕННЯ ДИСЦИПЛІНИ«АНГЛІЙСЬКА МОВА НАУКОВОГО СПРЯМУВАННЯ
Анотація. Стаття присвячена проблемі організації самостійної роботи магістрів у авіаційних закладах вищої освіти. Проаналізовано сучасні підходи, шляхи, недоліки організації самостійної роботи магістрів авіаційної галузі, які співвідносяться із загальними завданнями модернізації вищої освіти. Автор зазначає, що основним завданням вищої освіти є підготовка майбутнього фахівця, який уміє ініціативно та творчо мислити, самостійно опрацьовувати отриману інформацію та поповнювати її, застосовувати на практиці; фахівця, який здатний до самовдосконалення, саморозвитку, самоосвіти. Окрім того, магістри авіаційної галузі мають здобути не лише якісні знання, сформовані уміння й компетенції та бути готовими застосувати їх у подальшій професійній діяльності. В статті було зауважено, що від вдало підібраних видів завдань самостійних робіт, методів, форм залежить рівень засвоєння професійних знань, умінь та навичок, якість виконання, вміння планувати власний час та працювати самостійно. Самостійна робота сприяє формуванню професійної компетентності (знань, умінь й навичок), розвиває мислення, мовленнєву діяльність, пізнання нового, навички самоорганізації й самоконтролю, здатність самостійно вирішувати професійні завдання, взаємодіяти у цифровому суспільстві тощо. Автором зазначено, що для ефективної організації самостійної роботи магістрів є розробка навчально-методичного комплексу. Мета та завдання, якого призначається для вирішення першочергових завдань: надання методичної допомоги магістрам при вирішенні завдань самостійної роботи з навчальної дисципліни; зберіганню логічної структури викладання та засвоєння навчальної дисципліни, створення умов єдиного підходу щодо організації самостійної роботи магістрів та поліпшення якості й успішності навчання.
авіаційна галузь, авіаційні заклади вищої освіти, англійська мова, магістри, самостійна робота
ДАНИЛКО Оксана Григорівна ВИЗНАЧЕННЯ СТАНУ ПРОФЕСІЙНОЇ ГОТОВНОСТІМАЙБУТНІХ АВІАЦІЙНИХ ФАХІВЦІВ
Анотація. У статті розглядається актуальна проблема визначення стану професійної готовності майбутніх авіаційних фахівців у процесі здобуття ними освіти у закладах вищої школи авіаційного профілю. Підкреслюється, що формування професійної готовності є однією з ключових умов підвищення ефективності майбутньої професійної діяльності та забезпечення належного рівня безпеки в авіаційній галузі. Авторка аналізує напрацювання сучасної психолого-педагогічної науки щодо розуміння феномену готовності людини до праці, її структури, динаміки та критеріїв оцінювання. Наголошується, що професійна готовність трактується як суб’єктивний стан особистості, яка вважає себе здатною до виконання професійних завдань та прагне реалізувати свої можливості у конкретній сфері діяльності. Особливу увагу зосереджено на комплексному підході до діагностики готовності здобувачів вищої освіти авіаційного напряму, що ґрунтується на трьох критеріях: мотиваційному, процесуальному та результативному. Для дослідження застосовано методи анкетування, тестування, індивідуальних бесід, що дозволило виявити специфіку професійних орієнтацій, інтересів, майбутніх фахівців, а також сформованість компетентностей, необхідних у майбутній діяльності. Отримані результати свідчать про переважання середнього рівня розвитку професійної готовності у більшості здобувачів. Так, значна частина респондентів демонструє зовнішню мотивацію навчання, недостатньо активно виконує творчі завдання, уникає публічних форм представлення знань та не виявляє стійкої зацікавленості у самостійному поглибленні фахової підготовки. Аналіз результативного критерію показав, що у респондентів сформовані загальні та спеціальні компетентності на середньому рівні, що не забезпечує повною мірою вимог професійної діяльності авіаційного фахівця. У висновках акцентується на тому, що підвищення рівня професійної готовності потребує комплексних педагогічних заходів, спрямованих на посилення внутрішньої мотивації, розвиток самостійної роботи, формування рефлексивних умінь та орієнтації на професійне вдосконалення. Результати дослідження мають практичну значущість для розробки методичних рекомендацій і освітніх програм авіаційного профілю, що дозволить підвищити якість підготовки майбутніх авіаційних фахівців, діяльність яких безпосередньо пов’язана із забезпеченням безпеки польотів.
авіаційні фахівці, готовність до професійної діяльності, критерії сформованості, діагностика, професійні компетентності, комплексний підхід, підготовка у закладі вищої освіти
ПОДОПРИГОРА Наталія Володимирівна ОРГАНІЗАЦІЯ САМОСТІЙНОЇ РОБОТИ СТУДЕНТІВ В УМОВАХІНДИВІДУАЛІЗАЦІЇ НАВЧАННЯ ЗАСОБАМИ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ
У статті досліджено проблему організації самостійної роботи здобувачів вищої освіти в умовах цифрової трансформації освітнього процесу. Актуальність теми зумовлена необхідністю пошуку нових студентоцентрованих підходів, що відповідають викликам, пов’язаним із широким впровадженням технологій штучного інтелекту (ШІ), та вимагають зміни ролі викладача з транслятора знань на фасилітатора. Метою статті є визначення та наукове обґрунтування напрямів організації самостійної роботи здобувачів вищої освіти засобами штучного інтелекту під фасилітаційним супроводом викладача. Для досягнення мети було використано такі методи дослідження: теоретичний аналіз наукової літератури та нормативних документів у сфері освіти та цифрових технологій; порівняльний аналіз традиційних та інноваційних підходів до самостійної роботи; узагальнення; моделювання навчальних ситуацій та завдань. Обґрунтовано три основні напрями організації самостійної роботи засобами ШІ: 1) індивідуалізація змісту та побудова адаптивної освітньої траєкторії з використанням інтелектуальних навчальних платформ; 2) фасилітація розвитку навичок самоорганізації та рефлексії через застосування ШІ-асистентів та персоналізованих баз знань, зокрема NotebookLM; 3) формування критичного мислення та академічної доброчесності шляхом розробки завдань нового типу, що передбачають інтегроване використання генеративних моделей ШІ. Наведено конкретні приклади завдань та інструментів для кожного напряму. Окрему увагу приділено питанням етичного використання ШІ, зокрема необхідності декларування його застосування, та розробці адекватних критеріїв оцінювання, зміщених від контролю відтворення інформації до оцінки доданої вартості, створеної здобувачем, зокрема його навичок промпт-інжинірингу. Висновки підтверджують, що запропонований підхід сприяє підвищенню автономії здобувачів, розвитку їхніх метакогнітивних навичок та створює умови для глибокого, усвідомленого навчання. Перспективою подальших наукових розвідок є проведення емпіричного дослідження ефективності описаних напрямів та розробка на його основі методичних рекомендацій для викладачів.
штучний інтелект, самостійна робота, індивідуалізація навчання, викладач-фасилітатор, вища освіта, критерії оцінювання, академічна доброчесність, промпт-інжиніринг, здобувач вищої освіти
РАДУЛ Валерій Вікторович, РАДУЛ Ольга Сергіївна КОРЕЛЯЦІЙНІ ВЗАЄМОЗВ’ЯЗКИ САМОРЕАЛІЗАЦІЇ ТАСАМОАКТУАЛІЗАЦІЇ ОСОБИСТОСТІ
Самоактуалізація та самореалізація в структурі онтогенезу є самостійними, але й «об’єктивно» зумовленими та невіддільними у своєму вияві процесами, які підпорядковані загальним законам розвитку «індивіда» в онтогенезі, зокрема законам розвитку «суб’єктності» «суб’єкта», його «суб’єктивності» та «самості» як базових властивостей людської системної визначеності, що вирізняє його з усього іншого живого. Водночас обидва процеси «самобудівництва» людини, які є умовою її відтворення та розвитку, віддзеркаленням її буття та відтворення «соціального світу» загалом, мають внутрішню специфіку та закономірності, зумовлені особливостями спрямованості розвитку кожного з них – себе в собі для себе в одному випадку та себе з-поміж інших для себе через інших, що полягає в реалізації себе не тільки носієм, але й творцем соціального в іншому. Реальні можливості самореалізації в оптимальній мірі її представлення виявляються в період дорослості, коли її розгортання відбувається на новому рівні реалізації людини в соціумі як реального «суб’єкта» розвитку. Потреба людини у творчій самореалізації в конкретній «соціально значущій» і «соціально оцінюваній» діяльності, потреба в творчому самовираженні і реалізації себе для себе завдяки представленості своїх здібностей суспільству та реальне прийняття такої представленості іншими з потребою передбачає реальну можливість її виконання. Така можливість забезпечується реальною «позицією» дорослої людини в соціумі, який «об’єктивно» бере участь у відтворенні, ступенем та рівнем її фізичного, психологічного, соціального й духовного розвитку. В процесі самореалізації виражена потреба «індивіда» реалізуватися у своєму «особистому», «індивідуальному» творчому пориві, у реальному значущому для нього досягненні та поєднується з потребою прийняття його досягнення іншими, суспільством як реально соціально значущого, соціально оцінюваного, потреби бути причетним до цілого, брати участь у відтворенні соціального, надаючи йому свого «Я», відбутися в людській належності як реального носія соціального.
особистість, самореалізація, самоактуалізація, стратегія життя, середовище, професійний розвиток, якість